Nej, jag vill inte bli indragen.
Jag är färdig med förutsägelser beträffande giftermål.
Jag säger bara, eftersom du tar upp det igen-
- att jag tror att min systerson Henry helt säkert får ärva Donwell.
Mr Knightley är inte den mystiska givaren. Han är inte hemlighetsfull.
Och han är så diskret. Det är hon också.
De är ett passande par.
Jane skulle bli en utmärkt husmor på Donwell.
Dumheter! Hur som helst...
Min karriär som äktenskapsmäklerska är över.
Miss Woodhouse! Kommer ni och tittar på pianot? Vi vill gärna ha er åsikt.
- Vi var på väg till er. - Mr Frank Churchill är redan här.
Gå försiktigt.
Vad tycker ni? Mrs Weston, miss Woodhouse, miss Smith.
Det tar en del plats, men det är inget besvär.
Det är så vänligt av översten.
Vad säger man till mr Dixon?
- Lagar ni fortfarande mors glasögon? - Klara.
Tack, mr Churchill. - Titta, mor.
Mr Knightley! Vill ni inte se Janes present?
- En överraskningsvisit? - Det är inget opassande med det.
- Vad tycker ni, mr Knightley? - Ett utsökt instrument.
En utsökt gåva, det tycker vi alla.
Så roligt att han tycker om pianot.
Det är en tanklös gåva. Se så stort det är.
Jane ska bli guvernant. Ska det stå kvar här i mosterns hus?
Flickan är sjuklig. Det är mycket beklagligt.
Han kanske inte gav henne pianot, men han oroar sig så för hennes välfärd.
Donwell går nog inte helt säkert.
- Tack för äpplena, mr Knightley. - Det var inget.
En hel tunna av er finaste sort.
Er kokerska sa att det inte fanns några kvar till era favoritpajer.
De är Janes favoriter också. Vilket sammanträffande.
Highbury känns hemma redan efter två veckor.
Gudskelov att ni kom hit, annars hade er syn på oss aldrig förbättras.
Jag har alltid tänkt gott om Highbury-
- men om jag ska framföra nån kritik av denna underbara plats-
- så anordnas det för lite dans! Säg att jag har fel.
Ni har satt fingret på vårt enda fel. Vad föreslår ni?
En bal. Vad säger ni om det?
Jag säger ja. Jag är så glad för varenda chans att få dansa!
I dans är jag åtminstone Jane Fairfax' jämlike.
Ni måste vara henne långt överlägsen. Hon dansar som en kall fisk...
Vi håller en bal här!
Nej, det är för litet.
Ni har rätt. Det är mycket bättre att vara i stan med massor av plats!
Kom, vi prövar svängrummet!
Var ska vi sitta och äta? Här är för litet, och korridoren är dragig.
Vi får inte låta oss nedslås. Vi frågar miss Bates vad hon tycker.
Kom hit och hjälp oss, mina damer!
Ni får inga vettiga råd av miss Bates.
Miss Bates och miss Fairfax! Vill ni göra oss sällskap?
En lysande idé. Miss Bates är en glad natur och Jane kan delta i dansen.
Hellre mostern än systerdottern.
Jag måste få första dansen med er. Vi två ska leda dansen.
Miss Bates... Vad tycker ni om det här rummet...för en bal?
En bal? Vilken fantastisk idé.
En bal, vilken fantastisk idé!
Jag hoppas att den verkligen blir av. Det ska bli så roligt!
Är det säkert att mrs Weston har räknat med draget i korridorerna?
Absolut. Hon har undersökt allt noga. Tror du att du kommer, far?
Balen kommer att bli en succé.
Frank Churchill och jag har gjort en lista. Han utformar inbjudningarna.
Varför måste ni vara så oentusiastisk?
Bara unga människor uppskattar dans.
Han är inte så uråldrig. Kommer ni inte?
Jag tackar ja till mr Westons inbjudan. Om den inte är för lång.
Men jag dansar inte. Jag tycker inte om det och jag är inte bra på det.
Du måste klä dig varmt, Emma, ifall nån gör nåt oförsiktigt...
- ...som att öppna ett fönster. - Ni hade varit mer entusiastisk...
...om inte mr Churchill varit så ivrig.
Jag kan upplysa er om att Jane Fairfax ser fram emot balen.
Jag har aldrig sett henne så upprymd.
Jag försäkrar dig att mr Churchill inte bryr sig om mitt ointresse.
Jag står väl knappast med på din lista över danskavaljerer.
Men vi kan gissa vem som gör det.
Hans moster är allvarligt sjuk. Frank är väldigt nedstämd.
Men han vill inte ge sig av utan att träffa dig.
Det sa han särskilt. Ni ska få vara ensamma.
Han kan väl inte säga nåt som inte du också kan höra?
Det tror jag nog.
Vad kan han vilja säga - till mig i enrum?
Ska jag verkligen tro att han är förälskad i mig?
Hur ska man se ut?
Om man ska vara förälskad tillbaka?
Jag tror inte det.
Hur känns det att vara förälskad?
Av alla förfärliga saker är avsked det värsta.
Ni kan besöka Highbury igen.
Nu när ni vet var vi finns.
Jag vet inte när jag får tillfälle att återvända.
Det är det enda jag kommer att tänka på.
- Vår stackars bal måste ställas in. - Varför tog vi inte chansen genast?
Ni sa att vi inte borde vänta. Varför har ni alltid rätt?
Jag beklagar att jag hade rätt den här gången.
Jag hade mycket hellre varit glad än haft rätt.
- Måste ni ge er av nu på förmiddagen? - Ja.
Ni kommer väl tillbaka?
Vi har visst gjort intryck på er.
Men ni hade inte väntat er att ni skulle tycka om oss.
Synd att ni inte hinner besöka era andra vänner.
Miss Bates lugn och klarhet i tanken kanske hade dämpat er oro.
Jag har varit där. Jag tyckte att det var rätt.
Det var min plikt att säga adjö.
Kort sagt, miss Woodhouse, ni som känner till allting...
Ni måste väl ha anat?
Jag trodde att jag skulle kunna stanna här för gott. Mina...
Mina känslor för...
...det här stället är väldigt varma.
Jag måste ge mig av.
Känslan av håglöshet, tristess, trötthet...
Oförmågan att sitta ner och göra nåt vettigt.
Känslan av att allt på Hartfield är tråkigt och intetsägande...
...när det aldrig varit det förut.
Det kan bara betyda en sak.
Jag måste vara förälskad!
Mrs Elton...
Ert slott väntar.
Harriet... Jag ber dig...
För min skull. Nej, det menar jag inte. För din skull.
Var inte så olycklig över Eltons!
Du kan inte klandra mig värre för mitt misstag.
Det var helt och hållet mitt fel. Tro inte att jag har glömt det.
Ni är den bästa vän jag nånsin har haft. Det finns ingen som ni.
Jag har varit så otacksam, miss Woodhouse.
Jag ska verkligen försöka...
...för min egen skull att vara lugn.
Som alltid vill jag börja dagen med några upplyftande ord-
- ur Gamla testamentet. Ord som jag funnit mycket trösterika.
"Låt de ogudaktiga varda tystade."
Det påminner om Maple Grove. Min syster skulle älska det.
Hon är road av att resa. Hon har en ny vagn med plats för fyra-
- så hög att man har vidsträckt utsikt när man far till fester på landet.
Fester på landet? Vi är stillsamma av oss.
Vi stannar gärna hemma.
Jag förstår er situation.
Varför reser han inte till Bath? Baden är så sköna.
Det muntrar upp många äldre herrar.
Och för er som har levt så avskild från sällskapslivet.
Bara en rad från mig skulle ge er en hel skara bekanta.
- Ni är tydligen väldigt musikalisk. - Jag älskar musik - passionerat!
Jag behöver inte två vagnar eller stora salonger-
- men jag kan inte leva utan musik. Då skulle livet bli tomt.
Vi borde bilda en musikalisk klubb och ha möten hos er eller mig.
Vi med högst ställning bör visa vägen. - Vilka har vi mer besökt?
Westons, javisst! Tänk att hon var så kultiverad. Hon var ju er guvernant.
Och vem tror ni vi träffade på Randalls? Självaste Knightley!
Han är en så nära vän till mr E, så jag var ivrig att träffa honom.
Min caro sposo behöver minsann inte skämmas för sin vän.
Knightley är en riktig gentleman.
- Kakor, käraste. - Absolut.
"Knightley"! Hon har aldrig träffat honom, men kallar honom Knightley!
Olidliga kvinna! Den vulgära varelsen med sin mr E, caro sposo-
- högfärd och obildade sätt!
Tänka sig att mr Knightley är en gentleman och att min guvernant-
- är kultiverad! Hon är makalös!
"Knightley", minsann! Inte ens jag kallar honom det.
Hon är överallt! Hedersgästen som mal på om systerns nya barouche.
Man kunde tro att vi var fattiga stackare som aldrig reser!
Hon sa att det kanske var bra att balen ställdes in-
- eftersom Westons säkert behövde hennes erfarenhet av tillställningar!
- Ni behöver inte låtsas besviken. - Jag tänker inte låtsas.
Men det var tråkigt för dig, Emma. Det är inte ofta du får dansa.
Eller komma ut alls.
Jag tog med en bok från mitt bibliotek.
Box Hill!
Det är visst milsvid utsikt därifrån.
Du borde se det med egna ögon.
Det är samma grevskap, inte månen.
Håll dig under paraplyet!
Vi får inte plats båda två.
- God morgon, miss Fairfax. - God morgon, mr Knightley.
- Är ni här på besök? - Bara några dar.
- Ni är ute tidigt. - En promenad före frukost gör gott.
- Men inte i regnet, väl? - Jag ska bara till postkontoret.
Gå hem igen, ni blir genomvåt.
Pojkar! Kom!
Min fru och min svärfar är långt ifrån oberörda av regnet.
Så jag måste gå hem med pojkarna.
Ses vi i kväll? Emmas bjudning för den nya mrs Elton.
- Vi måste uppföra oss väl! - Naturligtvis.
- Är det ett brev från Irland? - Ja, men...
- Jag skulle gärna vilja läsa det. - Nej, jag läser det för dig senare.
- Nu är barnen i säng. - John, snälla...
- Var trevlig. - Jag? Jag är väl alltid trevlig?
Mr Weston är inte här än. Han är alltid så vänlig.
Varför bjöd du hit henne?
Det är min plikt. Vi är den förnämsta familjen. Snälla, var trevlig.
Jag hoppas att ni inte blev våt på väg till postkontoret i morse?
Och breven? De var inte av ondo som de ofta är?
Era är affärsbrev, mina är...vänskapsbrev.
De är värst. Affärer kan ge pengar, men det gör sällan vänskap.
- Ni kan inte mena allvar. - Han menar inte allvar.
Fick ni ett brev från en närstående-
- trots vädret? Från Irland, kanske?
Jag blev bestört när jag hörde att ni gick ut i regnet till postkontoret.
Unga damer är känsliga. Ni måste vara noga med er hälsa.
Tack för er omtanke.
Gå till postkontoret i regnet, så förfärligt. Det måste vi göra nåt åt.
Mannen som hämtar vår post får fråga efter er och lämna den till er.
- Tack, men jag vill gärna promenera. - Nej, kära vän. Nu säger vi så.
Ursäkta mig!
Jag går inte med på att ge er tjänare extra besvär.
Det kan vara nyttigt med en promenad. Ni bor inte långt från postkontoret.
Och brev kan ju vara personligt.
Jag måste tydligen anpassa mig till sederna på landet.
Vi moderna stadsbor skulle aldrig drömma om att vara indiskreta.
Naturligtvis inte.
Kom ihåg att människorna i Highbury är ganska osofistikerade.
- De har inte din livserfarenhet. - Verkligen inte.
I Bath hade man serverat maten nu.
Middagen är serverad.
Vi måste hitta en guvernantplats, Jane.
De bästa platserna blir tagna så fort de blir kända.
Översten och mrs Campbell är i London till midsommar.
Jag stannar hos dem en tid, så gör er inget besvär.
Jag ber mrs Partridge hålla utkik.
- Tack, men gör helst inte det. - Vi ska nog hitta en utmärkt plats.
När tiden är inne går jag säkert inte länge utan plats.
Här kommer min gamle kavaljer! Jag är så förtjust i honom.
Han lovprisar alltid mina klänningar. Se hur han tar täten fram till mig.
Vad tycker ni om den här? Den är inte för prålig?
Jag vill absolut inte vara prålig. Jag avskyr bjäfs.
Mr Weston! Äntligen. Vi väntade er lite tidigare.
God afton, mr Weston.
Jag kom hem sent från London och hittade det här. Det är till dig.
Du har öppnat det! Då vet du vad det står.
Mrs Churchill har hyrt ett hus i Richmond.
Frank kan komma och gå hur han vill utan att hans moster hindrar honom.
Jag har längtat efter att få träffa mr Churchill.
Vi saknar ungt och elegant sällskap.
Nu får ni snart dansa igen, miss Woodhouse. Nu blir balen av.
Miss Woodhouse.
Nu vill vi gärna höra din åsikt. Duger det?
Om det duger? Det är underbart, förtrollande!
Du ser fantastisk ut, Emma.
- Jag kom tidigt för att hjälpa till. - Vi bad alla komma tidigt.
Dansen börjar när som helst. Frank är här nånstans. Jag hämtar honom.
Är det så här det ska vara?
Är han fortfarande förälskad imig?
Är mrs Elton här? Jag är så nyfiken på henne.
Han är inte förälskad i mig fortfarande. Men det gör mig inget.
Det är som i en saga!
Så lyckligt lottade vi är, Jane, som har såna vänner. - Mr Churchill...
Miss Woodhouse, är det inte underbart? Det är som en dröm.
Visst är det förtrollande?
Så gör man i Bath.
Mrs Elton blir besviken.
- Vad står på? - Vad ska vi göra?
Vi är rädda att mrs Elton förväntar sig att få öppna dansen.
Frank måste dansa med henne.
Nej, miss Woodhouse är min partner de två första danserna.
Du kan väl dansa med henne? Jag dansar inte i mitt tillstånd.
- Vad tycker ni om mrs Elton? - Jag tycker inte om henne alls.
Mina damer och herrar! The Town Square!
Har de inte gjort det fantastiskt fint?
- Miss Woodhouse ser strålande ut. - Hon passar ihop med mr Churchill.
- Vad gör ni bland de äldre herrarna? - Jag dansar inte.
Den andra dansen.
The Ship's Cook.
Ni iakttar miss Fairfax. Har ni fler ledtrådar till mysteriet?
Hon fick ett brev från Irland som gjorde henne väldigt glad.
Kanske från hennes vän mr Dixon?
Jag tänkte på hur gräslig hon ser ut i håret. Det är så missklädsamt!
Hur kan man bara se ut så?
- Ska jag gå dit och säga nåt? - Nej, nu börjar de spela.
- Får jag lov till en dans till? - Nej, jag står över den här.
Jag kan inte dansa varenda dans med samma fulländning.
Jag briljerar inte inför alla. Till skillnad från vissa andra...
Så sant.
- Dansar ni inte, mr Elton? - Jo, absolut, mrs Weston.
- Om ni vill dansa med mig. - Jag dansar inte i kväll.
Mrs Goddard, trots att jag är en gammal gift man vore det ett nöje.
Ni får ursäkta mig. Jag har dansat min sista reel.
Jag ser en ung dam som jag gärna skulle vilja se på dansgolvet.
Miss Smith?
Ni måste ursäkta mig, men jag är en gammal gift man-
- som inte längre dansar.
Så glad miss Smith ser ut. Så söt hon är och så bra hon dansar.
Vilken mat! Den bästa jag smakat.
Tack.
- För vad då? - Er hemlighet är avslöjad.
Ni dansar bättre än nån annan.
Jag misstog mig på mr Elton. Det är nåt...
...småsint över honom som ni märkte men inte jag.
Han har alltid varit en liten man, och hans fru krymper honom ytterligare!
Jag var övertygad om att han var förälskad i Harriet. Så dum jag var!
Till ditt försvar vill jag säga-
- att du hade gjort ett bättre val åt honom än han gjorde själv.
Miss Smith har förstklassiga egenskaper-
- som en förnuftig man föredrar framför mrs Elton.
- Dags att ta upp dansen igen! - Jag är redo!
- Vem ska du dansa med? - Er, naturligtvis.
Om ni bjuder upp mig.
Får jag lov, kära Emma?
Jag dansade så att jag fick ont i fötterna!
Det var så roligt. Det var nog den bästa dansen jag har varit på.
Harriet...
Harriet! Vad i all världen har hänt?
Det var fruktansvärt, miss Woodhouse!
Jag kom gåendes med miss Bickerton...
...när vi överfölls av några ondskefulla zigenare.
Dussintals! De var ute efter mina pengar.
Så, i precis rätt ögonblick, vem kommer...
...om inte mr Churchill på sin häst!
Nåt sånt har aldrig hänt förut. Vi har alltid kunnat promenera säkra.
Vilken lycklig slump att ni kom förbi just när Harriet behövde hjälp.
- Det var inget. - Jo, verkligen.
Ni är alltför blygsam, mr Churchill.
Ni räddade livet på mig.
Miss Smith...
Allt kommer att ordna sig.
Det skulle inte förvåna mig om Harriet höll på att bli förälskad-
- för tredje gången i år.
Det är en fulländad avbildning av miss Smith.
- Så dum jag var. - Å, Harriet...
När du är lyckligt gift kommer vi att skratta åt det här.
Nej. Miss Woodhouse...
Jag ska aldrig gifta mig.
Det var en ny inställning. Det är väl inte på grund av mr Elton?
Mr Elton? Nej.
Om det har med nån att göra så är det en person...
...som är en mycket finare människa än mr Elton.
Harriet...
Jag har lovat att aldrig lägga mig i...
Men har du bestämt dig för att aldrig gifta dig-
- för att personen som du vill ha, och det här är inget äktenskapsmäkleri-
- står för högt över dig i rang för att vilja gifta sig med dig?
Tro mig, jag är inte så inbilsk... Jag är inte så galen.
Men jag tycker om att beundra honom på avstånd.
Att tänka på hur oändligt överlägsen han är alla andra-
- med tacksamhet, förundran och respekt.
Å, Harriet! Jag förstår att tjänsten han gjorde dig fick dig att smälta.
Bara minnet av den.
Och allt jag kände när han kom till min räddning.
Så ädel han såg ut! Allt förvandlades från djupaste förtvivlan-
- till sannaste lycka!
Det är naturligt att du känner dig tacksam.
Men Harriet...
Var försiktig.
Håll tillbaka dina känslor. Låt dem inte ta överhanden.
Iaktta honom. Låt hans uppträdande vägleda dig.
Det har funnits många lyckliga ojämlika äktenskap.
Nog nu. Vi pratar aldrig om det igen.
Vi nämner inga namn. På så sätt begår vi inga misstag.
Jag gillar ditt val av man, men vi nämner aldrig mer hans namn.
- Mrs Elton, balen verkar... - Tiden går, Jane.
Vi måste hitta en bra plats åt er. Kom.
- De bästa platserna blir snart tagna. - Jag måste vänta till sommaren.
Det finns många som förmedlar guvernanter.
Ni får det att låta som slavhandel.
Jag beklagar, Emma. Vad har du gjort mrs Elton?
Mrs Eltons vänskap är ingen stor förlust.
Men det förvånar mig att Jane Fairfax uppmuntrar hennes förtrolighet.
Hon kanske saknar en jämlik vänskap.
Hon är hänvisad till såna som mrs Elton.
Vi vet hur högt ni aktar Jane Fairfax.
Vem som helst får gärna veta hur högt jag aktar miss Fairfax.
Men ni kanske inte är medveten om hur högt.
Omfattningen av er beundran kanske överraskar er en dag.
Så skvallret har äntligen nått dig?
Mr Cole berättade om sina misstankar för flera veckor sen.
Vad svarade ni?
Att jag inte avsåg att gifta mig med miss Fairfax.
Hon skulle ändå inte svara ja.
Jag tycker om Jane och beundrar henne. Hon är charmerande.
Men hon är reserverad. Jag tycker om ett öppet sinnelag.
Tanken hade aldrig föresvävat mig förrän Cole nämnde det.
Nå... Vad säger du om det?
Jag har aldrig sett en man så upptagen av att inte vara förälskad-
- att det inte skulle förvåna mig om vi hör bröllopsklockor snart.
Isabella har fött fem barn.
Det är sant.
Är det konstigt att jag, hennes enda syster-
- inte for till London när nåt av dem föddes?
Tycker du att det är konstigt? Jag var trots allt där.
Det är det jag menar.
Jag älskar Highbury.
Jag har aldrig velat åka härifrån, och jag kan inte lämna far...
Men det faktum att jag inte vill resa kan verka konstigt i andras ögon.
- I Frank Churchills ögon? - Nej, han tänker bara gott om mig.
Mrs Elton, då?
Du har aldrig brytt dig om vad andra tycker förut.
Till och med Jane Fairfax har vänner-
- som hon vill träffa, på Irland och i Weymouth.
Om du frågar mig skulle jag säga att du behöver ett projekt.
Box Hill.
Det blir ett litet sällskap med enbart personer som vi tycker om.
Box Hill? Javisst!
Jag ordnar allt, jag har så stor erfarenhet. Överlåt utflykten åt mig.
Jag vet, mr Weston är vänligheten själv. Om han bara inte vore så vänlig.
Nu måste jag stå ut med paret Elton. Jag som gladde mig så åt utflykten.
Jag vet inte, Emma. Det är alltid säkrast att inte äta utomhus.
Mrs Eltons häst är skadad, vilket innebär att utflykten ställs in.
Den kvinnan förstör allt!
Vi skjuter bara fram utflykten.
Kom till Donwell under tiden.
Jordgubbarna är mogna. De som vill kan sitta inomhus.
Vilken förtjusande idé!
Jag ska ha en stor bahytt och ett rosa band runt korgen.
Hur ska vi ta oss till Donwell? Vi kan rida på åsnor!
Det är ju så dammigt på landet.
Det är aldrig dammigt på vägen till Donwell.
- Titta, där kommer dr Perry. - God dag, allihop.
Vad hände med dr Perrys planer att köpa en vagn? Han kunde låna oss den.
- Hade han planer på det? - Ni skrev ju det till mig.
Det gjorde ni!
Mrs Perry var väldigt glad. Hon hade försökt övertala honom länge.
Hur mår ni?
Det var ett misstag att inte dricka vatten innan ni gick ut i värmen.
Var rädd om er hälsa, miss Fairfax.
Dr Perry tänkte köpa en vagn, men han hade inte råd.
Mrs Perry berättade det för min mor.
Miss Woodhouse, har era systersöner tagit lådan med bokstäver?
Miss Fairfax behöver vila.
Vi behöver koppla av med ett spel och ta fram barnet i oss.
För vissa är det lättare än andra...
Så spännande med bokstavsspel!
Du får hjälpa mig, Jane. Vad har vi här?
- Jag ordnar era inbjudningar. - Inbjudningar? Jag får väl komma?
- Många av gästerna är här. - Överlåt resten åt mig.
Nej, tack. Det klarar jag själv.
Gifta kvinnor är bäst på sånt.
Det finns bara en gift kvinna jag skulle anförtro det uppdraget.
- Mrs Weston, förmodar jag? - Nej. Mrs Knightley.
Tills hon blir verklighet tar jag hand om saken själv.
Miss Fairfax?
Låt mig försöka. Jag är hopplös i spel.
Hjälper ni mig, mr Knightley?
Blunder!
Bravo, Harriet.
Nej. Skäms!
Ska jag ge det till henne?
Nej, det får ni inte.
Jag...visste inte att egennamn var tillåtna.
- Ja, vi går. - Jag ringer efter vagnarna.
Skönt att ni avböjde mrs Eltons erbjudande. Hon är verkligen olidlig.
Beträffande mrs Knightley... undrar vi alla vem det blir.
Emma... Får jag fråga-
- vad det är för lustigt, eller elakt, med ordet "Dixon"-
- som du och miss Fairfax fick?
Du verkade road, men Jane blev upprörd.
Jag skulle kunna berätta det, men ni skulle ogilla det-
- och tycka att jag skvallrade.
Kära Emma...
Tror du att du helt förstår graden av bekantskap-
- mellan herrn och damen som du delade skämtet med?
Mellan Frank Churchill och miss Fairfax? Naturligtvis.
På senaste tiden tycker jag mig ha märkt-
- ett visst tycke, vissa förstulna blickar.
Förstulna blickar?
Du milde! Nej...
Skämtet var, det medger jag, en aning indiskret.
Men det var harmlöst. Det handlar inte om nåt tycke mellan dem.
Miss Fairfax har en beundrare och vi försöker ta reda på vem det är.
Ett barnsligt tilltag som roar oss unga, tycker ni säkert.
Mr Knightley...
Jag vet inte varför, men ni tycker inte om Frank Churchill.
Det beklagar jag. Men ni har inte rätt att tro saker om honom-
- som är ren inbillning.
Ni vill beskydda mig som en bror, och ni vill att jag ska uppträda korrekt.
Jag lovar att aldrig mer göra nåt som sårar miss Fairfax.
Men om Frank Churchill hyste varma känslor för miss Fairfax-
- vilket han inte gör, så skulle han aldrig...
Så skulle han aldrig dela ett litet skämt med dig?
Ni förvånar mig. Ni har aldrig varit så orättvis förut.
Alla era uppfattningar är felaktiga.
Frank Churchill är en älskvärd ung man.
Jag kan intyga att han är likgiltig inför Jane Fairfax.
Stannar ni på middag?
Nej. Tack, men jag...
Brasan är lite för varm för mig i kväll.
Översättning: Malin Westhall www.undertext.se